Resync: Xenzai www.subscene.com
Det er helt utrolig.
Det fins ingen by i verden som denne.
Skulle tro du aldri hadde vært her før.
Jeg kommer ikke ofte nok, det er det som er feilen.
Kan du tenke deg hvor vakker byen er i regnvær?
Tenk seg Paris i 20-åra i regnvær. Kunstnerne og forfatterne ...
Hvorfor alltid i regnvær? Hva er fint med å bli våt?
Kunne du tenke deg å bo her når vi har giftet oss?
Aldri i livet. Jeg skal aldri bo utenfor USA.
Hvis jeg hadde blitt her for å skrive bøker i stedet for -
- å havne i tredemølla med å hamre ut filmmanus, -
- ville jeg gitt avkall på huset i Beverly Hills og svømmebassenget.
Det var her Monet bodde og malte, bare en halv time fra byen.
Tenk å bo her. Vi kunne gjort det hvis det går bra med boka mi.
- Du er forelsket i en dagdrøm. - Jeg er forelsket i deg.
Vi må tilbake til byen. Vi skal spise middag med mor og far.
- Der har vi kultur-turistene. - Ikke en sjarmerende fortauskafe til ...
- For en by. - Ja, å besøke.
Jeg skulle gjerne bodd her. Jeg føler at pariserne forstår meg.
Jeg ser meg spasere langs Seinen med et baguette under armen -
- på vei til Café de Flore for å skrive videre på boka mi.
Hemingway sa: "Paris er en strømmende fest".
Men trafikken står stille.
Skål for Johns nye forretningseventyr.
Skål.
- Gratulerer. - Takk.
Jeg er glad for at vi og det franske firmaet fusjonerer.
Men ellers er jeg ikke videre frankofil.
- John hater politikken deres. - De er ikke på USAs side.
Man kan ikke bebreide dem at de ikke ble med på sirkuset i lrak.
La oss ikke begynne på den diskusjonen igjen.
Din far og jeg kan være uenige. Det er det som kalles demokrati.
Din far forsvarer høyrefløyen i det republikanske partiet, -
- og jeg syns man må være praktisk talt senil ...
Men vi respekterer hverandres synspunkter for det. Ikke sant?
- Skal vi snakke om bryllupsplanene? - Ja, gjerne.
Inez?
Paul? Carol?
Jøss! Hva gjør dere her?
- Godt å se deg. - Hei.
Paul og Carol Bates, dette er mor og far.
Og Gil kjenner dere jo.
Du sa ikke dere skulle hit.
Det gikk jo veldig fort. Paul ble tilbudt å forelese på Sorbonne.
Så fantastisk!
Far er her på forretninger, og så bare slengte vi oss på lasset.
- Da kan vi gjøre noe sammen. - Vi har planlagt mye, men ...
Hva skal dere i morgen? Vi skal ut til Versailles.
- Jeg vil gjerne se Versailles. - Men jeg tror vi ...
I morgen skal vi spise lunsj på Brasserie Lipp.
- Det har jeg da ikke ... - Det skal vi.
Jeg hadde engang en professor som spiste der, -
- og så James Joyce. Altså for en evighet siden.
Joyce hadde visstnok bestilt surkål og pølser.
- Var det hele historien? - Det var egentlig bare en detalj.
- Vi blir gjerne med til Versailles. - Herlig.
Jeg håper ikke du er like asosial i morgen.
Det var jo tydelig at du ikke ville være med.
Det er dine venner, og jeg er langt mindre imponert av ham enn du er.
Han er genial. Jeg var råforelsket i ham på skolen.
Han er pseudointellektuell. Bare ørlite grann.
Han ville neppe forelest på Sorbonne hvis han var pseudointellektuell.
- La ham lese boka di. - Hvorfor det?
Kanskje han ser hvorfor det er så tungt for deg å skrive den.
Det er fordi jeg er en Hollywood-slave, -
- som aldri har gått løs på ekte litteratur før.
Gil, skatt ... Bare lov meg en ting.
Hvis boka ikke slår an, så slutt å plage deg selv -
- og fortsett med det du er god til.
Filmselskapene elsker deg jo. Du er etterspurt.
Vil du ofre alt det for en evig kamp?
Hvorfor skulle du det?
Så vidt jeg vet flyttet Ludvig hoffet hit i 1 682.
Da var det bare myr alt sammen. Hvis jeg ikke tar fullstendig feil -
- betyr det gammelfranske ordet "versailles" noe i retning av -
- "et område der ugresset er dratt opp".
Midtseksjonen her -
- er toppen av fransk klassisisme.
Det skal være tegnet av Louis Le Vau, -
- Mansart og Charles Le Brun, tror jeg.
Et sånt sommerhus kunne jeg vent meg til.
Jeg også. Men dengang hadde de bare badekar, og jeg liker dusj bedre.
Hvor skal dere slå dere ned når dere er gift?
- I Malibu. - Mener du det?
Jeg stemmer for en liten kvistleilighet i Paris, men ....
- Som i "La Bohème"? - Da mangler bare tuberkulosen.
Problemet er at han ikke er sikker på om han kan skrive en roman.
Rullebladet ditt er jo ikke akkurat ...
- Men alle elsker filmene dine. - Film er lettere.
- Fortell om hovedpersonen. - Jeg vil helst ikke snakke om det.
Du behøver ikke avsløre handlingen, bare hovedpersonen.
Nei, jeg vil ikke.
- Han står i en samlerbutikk. - Hva er det?
En sånn sjappe der de selger Shirley Temple-dukker og gamle radioer?
- Hvem gidder å kjøpe sånt fjas? - De som lever i fortiden.
Som tror de ville vært lykkeligere i en annen tidsalder.
Hvilken tidsalder ville du heller ha levd i?
Paris i 20-åra. l regnet. Dengang nedbøren ikke var sur.
Og uten global oppvarming, selvmordsbomber eller atomvåpen.
De vanlige skremselsklisjeene.
Nostalgi er fortrengning, av en smertefull nåtid.
Gil er håpløs romantiker.
Han vil aller helst leve i evig fortrengning.
Den formen for selvbedrag kalles -
- "gullalder-illusjonen".
Feiltakelsen at en annen tid var bedre enn ens egen.
En romantisk fantasi hos alle de som ikke makter dagen i dag.
Det er den flotteste vi har sett.
Diamanter på en giftering er det riktige.
Selv de på bakerste rad kan se når han setter den på fingeren min.
Inez, det blir overdådig. Jeg skulle bare ønske ...
- Jeg vil ikke snakke mer om det. - Han er ditt valg, ferdig med det.
Gil er både intelligent og gjør det godt.
Men det vil han jo gi avkall på for å bo her.
- Han bare snakker om det. - Men jeg syns det er nifst.
Dette er selvfølgelig Rodins mest berømte statue.
En kopi av den står ved siden av graven hans.
Rodin ville at den skulle bli gravsteinen hans.
Det er i Meudon. Han døde visstnok av influensa -
- i 1917, tror jeg.
Så mye kunnskap, du?
Rodins kone Camille påvirket mange av verkene hans.
Ja, hun påvirket ham, men Camille var elskerinnen.
Camille? Nei da.
- Rose var hustruen hans. - Han var ikke gift med Rose.
Jo, de giftet seg i deres siste leveår.
- Jeg tror du tar feil. - Motsier du guiden?
- Ja, det gjør jeg. - Jeg er helt sikker, monsieur.
Hun har faktisk rett. Jeg leste nylig en biografi om Rodin, -
- og han var gift med Rose, og Camille var elskerinnen.
Hvor har du lest det?
Jeg trodde også at det var omvendt. Alle kan ta feil.
Far har bedt dere med på vinsmaking i kveld.
Det blir gøy. Paul er ekspert på franske viner.
- Du sier ikke det? - Joda.
- Har du lest en biografi om Rodin? - Hvorfor i allverden skulle jeg det?
Jeg foretrekker alltid vin fra California, -
- men Napa Valley er jo 1 0 000 km unna.
John, hva gjør du her?
Gil ...
Kom. Jeg orker ikke den dusten.
Skal vi ikke smake på mer vin? Hvilken likte du best?
For sikkerhets skyld er det best vi smaker på alle sammen igjen.
- Hvorfor er du så rød i kinnene? - Det er jeg da ikke.
Kanskje på grunn av de feromonene du sender ut.
- Jeg blir helt avsindig. - Gi deg.
Sex og alkohol?
Den nærer lysten, men dreper evnen, sier dikteren.
- Snakk for deg selv. - 61 -årgangen er himmelsk.
Det var Paul som fant den. Hva er det?
Noe mer garvesyre enn 59-årgangen. Jeg foretrekker en lett note av røk.
Carol og jeg skal ut og danse. Vi har hørt om et bra sted. Blir dere med?
Ikke for å være gledesdreper, men jeg trenger frisk luft.
Nei, kom nå.
Men hvis du bare skal sitte og se etter nødutganger ...
Jeg deler gjerne Paul med deg.
Jeg er veldig demokratisk, og Paul danser vidunderlig.
Jeg vil heller rusle en tur, og så gå til sengs.
- Vi kan gjøre det en annen gang. - Men jeg kan vel bli med?
- Vil du være med? - Ja.
Jeg har kjempelyst til å danse. Vi bare ses hjemme på hotellet.
Jeg skal passe på henne. Vi tar drosje.
- Ta drosje. - Nei, jeg vil gå.
- Du bare går deg bort. - Jeg går.
Skriver han godt? Har du lest noe av ham?
- Han lar ingen lese noe. - Ikke det?
Jeg kan godt lese romanen og gi ham tilbakemelding.
- Det ville vært perfekt. - Det er nok det han trenger.
Bare å få en annen til å lese den. Du legger neppe fingrene imellom.
- Det vet du jeg aldri gjør. - Ja, jeg vet det.
Problemet er at han ikke tillegger andres meninger verdi.
Unnskyld, parlez-vous ... Snakker dere engelsk?
Hotell Bristol?
Kom, hopp inn. Kom igjen, kamerat.
- Hva sa dere? - Kom igjen.
Bli med, kamerat. Hopp inn.
Jeg tror dere tar feil av meg og en annen.
Jeg kan ikke forstå dere. Jeg er litt beruset.
Er det en gammel Peugeot? Jeg kjenner en som samler på sånt.
Kom og ta en dram.
- Vi skal i selskap. - I selskap? Javel.
Gi meg hånden. Sett deg.
La oss utforske Paris.
Hvorhen tar dere meg med?
Det er litt urettferdig, for jeg har drukket masse rødvin fra før.
Joda, jeg liker champagne.
- Natten er ung. Drikk opp. - Jeg drikker jo.
Drikk opp, drikk opp, drikk opp!
- Du ser bortkommen ut. - Jeg er bare ... Er du amerikaner?
Hvis Alabama er med i Amerika, så. Jeg savner hjemmebrent gin.
- Hva driver du med? - Jeg er forfatter.
- Hva skriver du? - Jeg skriver på en roman.
- Jeg heter forresten Zelda. - Scott, kom hit.
Her er en forfatter fra ... hvor?
- California. - Scott Fitzgerald.
- Hva heter du, gamle ørn? - Gil ...
Dere heter det samme som ...
- Som hva? - Scott Fitzgerald og ...
Scott og Zelda Fitzgerald. Er hun ikke nydelig?
Joda, jo.
Maken til ... Maken til sammentreff.
Du er glassaktig i blikket. Paff. Lamslått. Bedøvet. Lobotomert.
Jeg måtte bare se på pianisten.
Jeg kjenner igjen ansiktet hans fra et gammelt notehefte.
Jeg vet jeg kunne blitt en god sangtekstforfatter.
Jeg kan ikke skrive melodier. Men når jeg hører sangene hans, -
- innser jeg at det ikke er sang, men drikking jeg har talent for.
Til de grader.
Men han kan jo ikke ha skrevet den sangen.
Det er jo umulig.
Hva slags bøker skriver du?
Jeg skriver på en ...
Hvor er jeg?
Om forlatelse. Kjenner du ikke verten?
Vi er noen venner som holder et lite selskap for Jean Cocteau.
Kødder dere med meg?
Jeg vet hva du mener. Det er kjedelig her.
Jeg er også klar til å dra videre. La oss dra på Bricktop.
- Jeg kjeder meg, han kjeder seg ... - Vi kjeder oss alle sammen.
La oss dra på Bricktop. Hør om Cole og Linda blir med.
Blir du med, Gil?
Et av de beste stedene i Paris. De lager en fenomenal whisky sour.
Vær hilset. Tilgi meg, jeg har blandet brent korn og ditto drue.
- Herren her er forfatter. Var det Gil? - Gil Pender.
Hemingway.
- Hemingway? - Du likte boka mi?
Likte? Jeg elsker alt du har skrevet.
Boka var god fordi den var oppriktig. Det er det krig gjør med mennesker.
Det er ikke noe edelt over å dø i gjørma.
Hvis ikke du dør med stil. Da er det ikke bare edelt, men modig også.
Hva syntes du om historien min?
Storartet skrevet, men den var uforløst.
- Jeg visste du ville mislike den. - Du er for nærtagende, skatt.
Du likte historien min.
Vennen, du gjør alt veldig vanskelig.
Jeg er rastløs. Plutselig liker jeg ikke stemningen.
Hvor skal du?
Han skal til Saint Germain. Jeg blir med.
Hvis du skal sitte her og drikke, blir jeg med tyrefekteren.
Bare få henne tilbake i anstendig tid.
- Hun vil drive deg til vanvidd. - Hun er spennende.
- Og hun har talent. - Nå er det for å skrive.
Du må skrive, ikke skusle bort livet ditt.
- Du blir slitt ut av en rival. Enig? - Jeg?
Si det rett ut, for pokker. Tror du min venn begår en katastrofal tabbe?
Jeg kjenner ikke Fitzgeralds så godt.
Du er forfatter, du iakttar.
Må vi drøfte privatlivet mitt i full offentlighet?
Hun misunner ham talentet. Og det er et sjeldent talent.
- Liker du det han har skrevet? - Gi deg.
- Liker du Mark Twain? - Jeg må finne Zelda.
Jeg kan levende forestille meg henne sammen med den spanjolen.
Får jeg lov? Jeg er faktisk en stor Mark Twain-fan.
Jeg vil til og med påstå -
- at all nyere amerikansk litteratur har røtter i "Huckleberry Finn".
- Bokser du? - Nei.
Jeg mener ... Nei, ikke egentlig.
Hva er det du skriver?
- En roman. - Om hva?
Den handler om en mann som arbeider i en samlerbutikk.
Hva faen er en samlerbutikk?
Et sted som selger gamle ting, samlerobjekter. Høres det forferdelig?
Ikke noe emne er forferdelig, hvis historien er sann, språket er enkelt -
- og hvis den formidler mot og snarrådighet.
Du, kan jeg be deg om verdens største tjeneste?
Nei, det går ikke.
- Kunne du lest den? - Romanen din?
Den er på 400 sider, og jeg vil bare høre hva du syns den.
Den er jævlig.
- Du har jo ikke engang lest den. - Er den dårlig, er den jævlig.
Og er den god blir jeg misunnelig. Da er den enda mer jævlig.
Men vet du hva saken er?
Jeg har vanskelig for å la andre vurdere den.
- Forfattere er konkurransemennesker. - Jeg vil ikke konkurrere med deg.
Du er for selvutslettende. Det er umandig.
Sig, du er verdens beste forfatter. Men ikke så lenge jeg lever.
- Skal vi avgjøre det med nevene? - Nei. Nei, ellers takk.
Jeg vil ikke lese romanen din. Jeg skal gi den til Gertrude Stein.
Hun er den eneste jeg tør å overlate greiene mine til.
Vil du vise romanen min til Gertrude Stein?
- Få den. - Jeg skal hente den.
- Hun er tilbake fra Spania i morgen. - Herlig. Jeg henter den.
Du aner ikke hvor begeistret jeg er. Det er så hjertet hamrer.
Men hvordan ...? Jeg henter den og kommer tilbake.
Gil, ta det rolig.
Sakte i bakkene. Det har vært en heftig kveld.
Fitzgerald. Hemingway. Papa!
Vi fikk ikke avtalt hvor vi skulle møtes.
MYNTVASKERI
Godt du ikke ble med i går. Du ville avskydd musikken og gjestene.
Men jeg hadde det gøy.
Hva tenker du på? Du virker helt fjern.
Hvis jeg fortalte deg at jeg tilbragte kvelden -
- sammen med Ernest Hemingway og Scott Fitzgerald, hva sier du da?
Sitter du og drømmer om de litterære forbildene dine?
Men tenk om det ikke var en drøm?
Hva mener du?
At jeg var sammen med Hemingway og Fitzgerald og Cole Porter ...
Da har du nok en hjernesvulst.
Zelda Fitzgerald er akkurat som hun blir beskrevet i bøker og artikler.
Hun er sjarmerende, men utrolig vimsete, -
- og hun kan ikke fordra Hemingway.
Og Scott vet godt at Hemingway har rett, -
- men han er tvilrådig, fordi han elsker henne.
Opp med deg. Ikke mer snakk, ellers kommer vi for sent.
Jeg tror jeg blir her og arbeider på romanen.
- Jeg vil finpusse den litt. - Det må bli senere.
Vi får rabatt gjennom mors interiørkonsulent. Kom deg opp.
Se på disse her, Inez.
Ville ikke de vært skjønne på stranden i Malibu?
- Hva koster de? - Det er et funn til 18 000 dollar.
18 000 dollar for det der?
- Nei, Euro, så det blir mer. - Nærmere 20 000.
Mer enn det.
- Men du finner ikke sånne hjemme. - Hun har rett.
Men vi har jo ikke engang funnet oss et hus ennå, -
- og vi prøver å holde igjen, så jeg slipper å ta drittjobber.
Du får det du betaler for. Billig er billig.
- Skal vi gå tilbake? - Gå? Nei, det regner jo.
Det er deilig med en tur i regnet.
Det er ikke noe deilig å gå i regnvær.
Husk at vi har invitert dere på middag i kveld.
Og etter middagen har jeg en stor overraskelse til deg.
Å nei, jeg liker ikke overraskelser.
Denne vil du elske. Er du sikker på at vi ikke skal gå tur i regnet?
- Sett deg inn nå. - Det er da ikke så ille.
La oss bare ...
Hvor er det vi skal?
Du slukte maten. Far var ikke engang ferdig med vannbakkelsen.
Glem vannbakkels. Nå får du oppleve ditt livs eventyr.
- Hvor da? - Bare vær tålmodig.
- Hvorfor har du med boken din? - Det får du se.
Og da vil du miste munn og mæle.
Du vet jeg aldri overdriver, så når jeg sier det er utrolig ...
Jeg forstår det bare ikke.
Du lurer på hvorfor jeg har vært så rar hele dagen.
Om et øyeblikk vil du lur på at jeg ikke var mye rarere.
Dette er virkelig ...
Jeg vet ikke hva du driver med, men dette er ikke noe eventyr.
Jeg er sliten etter treningen og massasjen, så nå tar jeg den drosjen.
Kan vi ikke vente bare litt til?
Hvis du vil gå rundt og oppleve nattelivet i Paris, -
- så bare gjør det. Men jeg har begynt på en kjempegod bok.
Bare ti minutter til, så går vi hjem.
Hvis jeg sover når du kommer, så ikke vekk meg.
Hva er det jeg gjør galt?
Kanskje hun har rett, og jeg må til lege.
Du gikk fra vinsmakingen. Du var beruset, men ikke veldig.
Du gikk rundt i ørske. Det var her det skjedde.
Kanskje det var en engangsforestilling.
Klokken slo midnatt og ...
Hallo?
Hei, mr. Hemingway. Jeg hopper inn.
Høydedraget måtte erobres. Vi var fire mann.
Fem med Vicente, men han hadde fått sprengt av hånden -
- og kunne ikke kjempe som før, da han var ung og tapper.
Og bakken var oppbløtt av regn, den skrånte ned mot en vei.
Det var mange tyskere på veien, og vi så oss ut første avdeling, -
- og hvis vi siktet godt, kunne vi oppholde dem.
- Var du redd? - For hva?
For å dø.
Man kan ikke skrive godt hvis man frykter døden. Gjør du det?
Ja, det gjør jeg. Det er nok det jeg er aller mest redd for.
Sånn har alle før deg hatt det, og sånn har vi det alle.
Har du noen gang elsket med en virkelig praktfull kvinne?
Forloveden min er temmelig sexy.
Og når dere elsker, føler du da en så uforfalsket lidenskap -
- at du i det korte øyeblikket mister all frykt for døden?
Nei, sånn er det ikke.
Jeg tror uforfalsket kjærlighet gir oss henstand med døden.
All feighet kommer av ikke å elske eller av ikke å elske ordentlig.
Og når en tapper mann kan se døden i øynene, -
- som neshornjegere eller Belmonte, som virkelig er tapper, -
- er det fordi de elsker så heftig at døden blir forvist fra tankene, -
- til den kommer tilbake, som den gjør med oss alle.
Og da må man elske lidenskapelig igjen.
Tenk på det.
Alice, hvordan har du det, for pokker? Jeg kan se hun er hjemme. Kom.
Dette er Gil Pender, frøken Stein. En amerikansk forfatter du skal møte.
Godt du kom. Da kan du avgjøre hvem av oss to som har rett.
Jeg sa til Pablo at portrettet ikke fanger Adriana. Det er allmenngyldig, -
- men uten objektivitet.
Han avbilder henne så det drypper begjær. Så kjødelig, det nesten ulmer.
Ja, vel er hun pen, men sanseligheten er underforstått.
Hva er førsteinntrykket ditt av Adriana?
Usedvanlig henrivende.
Frøken Stein har rett. Man forstår hvorfor objektiviteten gikk fløyten.
Han maler en Place Pigalle-tøyte, en hore med lavaaktig appetitt.
Ja, med deg bak lukkede dører, men vi kjenner henne ikke sånn.
Du feller din småborgerlige dom og gjør en gledespike av henne.
Det er mer et stilleben enn et portrett.
Og boka di jeg har hørt om? Er det denne?
Få se. Har du lest den, Hemingway?
Nei, det overlater jeg til deg.
"Butikken het 'Svunne Tider', og den handlet med minner.
Det som for en generasjon var både hverdagslig og tarvelig, -
- var, ettersom årene gikk, blitt forvandlet -
- til noe som var magisk og trivielt på én gang."
Jeg liker det.
Jeg er hekta allerede. Hekta?
Jeg begynner i kveld. Men først har vi to noe å snakke om.
Jeg har ventet på svar fra forleggeren i to måneder.
Jeg sendte ham den historien du leste, og fire andre.
Han fikk historien og den jeg hadde skrevet om.
Likevel har det gått to måneder uten et ord.
Ble du virkelig hekta på de første par linjene?
Jeg har alltid vært tiltrukket av fortiden.
Samme her. Har alltid vært tiltrukket.
Jeg er født for sent, sier jeg alltid.
Paris i la belle époque hadde vært perfekt for meg.
Bedre enn nå?
Hele stemningen. Gatelyktene, kioskene ...
... hestekjerrene ...
Og Maxim's dengang.
Engelsken din er veldig god.
- Nei, det er jeg ikke. - Jo.
Hvor lenge har du datet Picasso? Gud, sa jeg det høyt?
Det var ikke for å snuse. Er du født i Paris?
Jeg ble født i Bordeaux. Jeg kom hit for å studere mote.
- Men det vil du ikke høre om. - Jo da, bare fortsett.
Du kom hit for å studere mote ...
Jeg kom for å gå i lære hos Coco Chanel -
- og ble forelsket i Paris.
Og forelsket i -
- en mørkøyd, forpint, jødisk-italiensk maler.
Jeg visste at Amedeo hadde en annen, -
- men jeg kunne ikke si nei til å flytte inn hos ham.
Det var deilige seks måneder.
Ikke Modigliani, vel? Har du bodd sammen med Modigliani?
Du spurte, så du får høre min sørgelige historie.
Braque hadde også en annen kvinne.
Mange ...
Og nå er det altså Pablo.
Og han er gift.
Men den ene dagen er det oss, og så er det ikke.
Jeg fatter ikke at noen kvinne holder ut med ham.
Du er jo kunstgroupie i førstedivisjon.
- Ikke noe. Det var bare ... - Fortell om deg selv.
- Tja, hva skal jeg si? - Kom du til Paris for å skrive?
Du vet jo...
Nå har jo så mange amerikanere trang til å flytte hit.
Er ikke Hemingway kjekk?
Jeg elsker bøkene hans.
Jeg vet det. Jeg er bare på besøk her.
Du må bli her.
Ja. Det er en vidunderlig by for forfattere og kunstnere.
Jeg skulle gjerne, men det er ikke så enkelt.
Og ...
... jeg falt pladask for boka di.
- Mener du det? - Jeg vil høre resten.
Likte du den virkelig? Jeg driver og klatter ennå ...
Pender! La oss dra på Montmartre og ta et glass.
Jeg vil diskutere boken med deg. Hvor kan jeg finne deg?
Jeg kommer heller hit enn at du må lete etter meg.
- Døren vår er alltid åpen. - Blir du med?
Jeg kan dessverre ikke, -
- men jeg håper vi ses en annen gang.
Det ville vært hyggelig.
En dag stjeler jeg deg fra geniet. Vel er han god, men ingen Miró.
Jeg er Gil Pender.
Jeg traff Hemingway og Picasso.
Pablo Picasso og Ernest Hemingway.
Jeg er Gil Pender fra Pasadena.
Jeg var speider. Jeg strøk i engelsk første året.
Men gode gamle Gil Pender får romanen sin vurdert -
- av Gertrude Stein.
Og den jenta var bare så ...
... nydelig.
Synd dere ikke ble med på kino. Vi så en herlig amerikansk komedie.
- Med hvem da? - Det husker jeg ikke.
Praktfull, men forglemmelig. Lyder som en jeg har skrevet.
Jeg vet den var stupid, infantil -
- og helt utroverdig, men John og jeg lo for det.
- Har vi vært der nede? - Har vi?
- Når kom du hjem i går? - Ikke særlig sent.
Midnattsturene mine hjelper meg virkelig rent kreativt.
Jeg går nok en tur i kveld igjen.
- Vi får se. - Ja, vi får se.
- Hva med de? - For noen skjønne glassfigurer.
- Ja, nydelig. - Å, er du amerikaner?
- Liker du Cole Porter? - Ja, jeg er en stor fan.
Jeg føler meg som en del av den indre kretsen til Linda og Cole.
Bare tulla.
- Skjønn tekst. Virkelig morsom. - Den er herlig.
Gil? Gil?
- Vi må videre. - Med en gang?
Vi skal treffe Paul og Carol til privat omvisning på museet.
Paul er ekspert på Monet, så du kan sikkert lære masse.
Fint, la oss få oss litt kultur.
Fargebruken er fantastisk.
Denne mannen var den abstrakte ekspresjonismens sanne far.
Nei, kanskje heller Turner.
Jeg elsker Turner, men dette maleriet er overveldende.
Tar jeg ikke feil brukte han to år på å få det ferdig.
Han malte det i Giverny, der han ofte ...
Jeg har hørt at Monet blant annet forsøkte ...
Hysj, jeg vil høre hva Paul sier.
Han fikk ofte besøk av Caillebotte, som etter min mening er undervurdert.
Her har vi en superb Picasso.
Tar jeg ikke helt feil malte han dette formidable portrettet -
- av sin franske elskerinne, Madeline Brissou, i 20-åra.
Der må jeg nok være uenig.
Gil, bare hør etter. Kanskje du kan lære noe.
Hvis jeg ikke tar aldeles feil var det et mislykket forsøk på -
- å avbilde en ung fransk pike fra Bordeaux som het Adriana, -
- hvis jeg husker min kunsthistorie riktig.
Hun kom til Paris for å studere kostymesøm.
Hun hadde visstnok et forhold til Modigliani -
- og senere til Braque, som presenterte henne for Pablo. Picasso.
Men det man ikke ser i dette portrettet -
- er hennes naturlige skjønnhet. Hun var rålekker.
- Hva har du røkt? - Jeg syns ikke det er noe mesterverk.
Bare et småborgerlig uttrykk for hvordan Pablo ser henne. Så henne.
Han lot seg distrahere av at hun var et fyrverkeri i senga.
- For mektig for meg. - Hvor ble det av Gil?
Arbeider. Han vandrer gatelangs i Paris om natten.
Han sier han blir inspirert av nattelyset i byen.
Men det er greit, for jeg skal ut og danse med Paul.
Hvor er Carol?
Hun la seg pga. av en dårlig østers.
Så vi ses senere. Takk for maten, far.
Ha det, skatt.
- Hvor går Gil hen hver kveld? - Han går rundt og får ideer.
- Du lyder skeptisk. - Tja ...
Jeg har sett hva han tjener, men ofte tror jeg han har en skrue løs.
Og jeg likte ikke at han angrep Tea Party-republikanerne.
De vil få landet på rett kjøl.
De er ikke "skapfascistiske, hjernedøde zombier".
Jeg tror likevel ikke det er så nyttig å la ham skygge.
- Jeg vil vite hvor han drar. - Han er ikke ute og danser.
Unnskyld meg.
- Plager denne herren deg? - Takk for sist!
- Jeg håpet vi traff deg her. - Alle tiders selskap.
- Så hyggelig å se deg her. - Takk.
- Gil, vi snakkes senere, hva? - Ja da. Herlig å se deg igjen.
Ren tilfeldighet. Jeg besøkte Gertrude Stein, som leser romanen min.
Og der traff jeg Archibald MacLeish. Han ba meg med hit.
- Og så sa han at du og Pablo kom. - Pablo er hjemme.
- Vi kranglet litt. - Å nei.
Du lot til å more deg i stad da du danset med Djuna Barnes.
Var det Djuna Barnes? Ikke rart hun ville føre.
Er det ikke et herlig sted å ha fest på?
- Det er fabelaktig. - Bare Fitzgerald får til dette.
Jeg må vise deg noe. Kom.
- Og boka di? - Det går fremover.
Se der.
Den er fra århundreskiftet. Er den ikke fin?
Det er yndlingsepoken min. Jeg elsker den tiden. Alt var så perfekt.
- Så fint å se deg i kveld. - Det er fint å se deg også.
Er ikke denne lille pariserdrømmen en strømmende fest?
Jeg rapper deg fra den flyktningen fra Malaga på en eller annen måte.
Hvem ville du valgt? Belmonte eller meg?
Han står oftere og direkte ansikt til ansikt med døden.
Hvis du velger ham, blir jeg skuffet, men godtar det.
Ja, hun har valgt Picasso, men i Pablos verden -
- er kvinner til for bli knullet eller malt.
Jeg mener at kvinner er like modige som menn.
Har du noen gang skutt en rasende løve?
Aldri.
Vil du vite hvordan det føles? Har du gått på jakt?
- Har du? - Bare på tilbud.
For et bråk. Skal vi finne et sted der vi kan høre hva vi selv tenker?
- Farvel. - Hvem vil slåss?!
Jeg håper ikke Pablo og du kranglet alvorlig.
Han er humørsyk og sjalu. Kunstnere er som barn.
Jeg skjønner iallfall hvorfor de vil male deg, -
- for du har et av tidenes fineste ansikter.
Det er så interessant. Rett og slett ...
Du er også interessant. På en bortkommen måte.
- Ja, jeg er vel bortkommen. - Fortell mer om boka di.
Boka mi er en slags ...
Vet du hva? Boka mi er revnende likegyldig i kveld.
- Vi skal bare vandre gatelangs i Paris. - Jeg glemmer alltid at du er turist.
Mildest talt.
Jeg vet aldri helt om Paris er vakrest om dagen eller om natten.
Jeg klarer ikke å bestemme meg. Jeg har vinnerargumenter for begge.
Hvordan kan noen gang noensinne klare å skape en bok, et maleri, -
- en symfoni eller en skulptur som kan måle seg med Paris?
Det er umulig.
Hver gate, hver boulevard er sin helt egen kunstform.
Tenk at det i dette kalde, voldsomme, meningsløse universet -
- fins det et Paris, fins dette lyset ...
På Jupiter og Neptun skjer det jo ingenting.
Men selv langt ute i rommet kan man se dette lyset, -
- kafeene og folk som drikker og synger.
Det kan tenkes at Paris er den kuleste plassen i universet.
Gi deg.
Det er veldig snilt, men jeg ville ikke kalt våset mitt poesi.
Selv om jeg var ganske godt i gang.
- Ser du noe du liker? - Ja, alle tiltrekker meg.
Jeg liker lettvint sex. Det gjør meg vel overfladisk.
Da jeg gikk på katolsk skole var det en helg -
- der romkameraten min og jeg betalte en pike fra Pigalle -
- for å lære oss alle knepene sine.
- Er det sant? - Ja.
Det er jamen ...
Jeg kommer nok til å tenke på det der.
Jeg elsker å spasere med deg.
- Du ser fabelaktig ut. - Tusen takk.
Er det jeg tror det er?
Hvorfor står hun og stirrer ned i vannet? Å gud!
- Zelda, hva gjør du? - Jeg vil ikke leve mer!
- Hva er galt? - Scott og den pene grevinnen ...
De hvisket om meg, og jo mer de drakk, jo mer forelsket ble han.
Scott elsker bare deg. Det vet jeg helt sikkert.
- Nei, han er lei av meg. - Jeg vet du tar feil.
- Hvordan kan du vite det? - Tro meg, jeg vet det.
- Noen ganger kan man kjenne ... - Huden min gjør vondt.
- Jeg hater utseendet mitt! - Ikke gjør det!
- Her, ta denne. - Hva er det?
Det er Valium.
- Går du rundt med medisin? - Ikke vanligvis.
Siden jeg forlovet meg har jeg hatt angstanfall, -
- men det går nok over etter bryllupet.
- Jeg har aldri hørt om Valium. - Det er fremtidens tablett.
Du har ikke nevnt at du skal gifte deg.
Det skal jeg. Men ikke på en god stund.
Lykke til med boka og med bryllupet, da.
Takk. Du ville likt Inez.
Hun har en velutviklet sans for humor, og hun er pen.
Ikke at vi er enige om alt, men ...
Men de store tingene.
Ja, eller ... Egentlig de små tingene.
Det kan være litt avstand angående de store tingene.
Hun vil bo i Malibu, og at jeg skal jobbe i Hollywood.
Men i hvert fall liker vi begge to ...
... indisk mat. Altså ikke all indisk mat, men pitabrød.
Begge liker pitabrød. Det heter visst nan-brød.
- Jeg må gå nå. Pablo savner meg nok. - Javel, da følger jeg deg hjem.
Nei, bare drikk ferdig, du. Jeg bor rett rundt hjørnet.
- Jeg kan da ikke ... - Jeg vil helst være litt alene.
Men takk for i kveld. Ha det.
Vi møttes tidligere i kveld.
I selskapet.
Dali. Si?
- Ja. - Dali!
- Jeg husker deg. - Dali!
Takk.
Altså ...
Jeg elsker språket, fransken.
Kelnerne? Ikke.
Liker du formen på neshorn?
Neshorn? Det har jeg egentlig aldri tenkt på.
Jeg maler neshorn. Jeg maler deg.
De triste øynene dine.
Og store lepper som smelter over den varme sanden.
Med en tåre.
Ja, og inni tåren din et annet ansikt.
Kristi ansikt, ja.
Og neshornet.
Ja, jeg ser vel trist ut. Jeg har havnet i -
- en veldig forvirrende situasjon.
Det er de. Luis!
Venner av meg.
Det er señor Buñuel.
Buñuel og monsieur Man Ray.
Man Ray? Herregud... !
Det er Pender. Pender!
- Det er jo ... - Penderrrr!
Og jeg er Dali.
Det må du huske.
Pender har havnet i en forvirrende situasjon.
Det lyder så sprøtt -
- at dere sikkert tror jeg er full, men jeg bare må si det til noen.
Jeg er fra en annen tid. En annen tidsalder. Fremtiden.
Jeg er kommet hit fra det tredje årtusen.
Jeg satte meg inn i en bil og gled gjennom tiden.
Absolutt korrekt. Du bor i to verdener.
Jeg ser ikke noe merkelig så langt.
Du er jo surrealist. Men jeg er en helt alminnelig fyr.
I et liv er jeg forlovet med en kvinne jeg elsker.
Tror jeg ... Det er best jeg gjør. Jeg skal jo gifte meg med henne.
Neshorn elsker -
- ved å bestige hunnen.
Men er det forskjell ...
... i skjønnhet på to ...
... neshorn?
Er det en kvinne til?
Ja, Adriana. Og ...
Jeg er enormt tiltrukket av henne. Hun er veldig besnærende.
Problemet er bare at andre menn, -
- store kunstnere, genier, også blir besnæret av henne.
Og hun blir visst besnæret av dem.
En mann som er forelsket i en kvinne fra en annen tid.
- Jeg ser et fotografi. - Jeg ser en film.
Jeg ser et uoverkommelig problem.
Jeg ser et neshorn.
Fikk du gjort noe i går kveld?
Boka mi er kanskje for realistisk.
Jeg bare skal la fantasien gå amok -
- og ikke alltid være så jævlig logisk.
Hvorfor er du alltid så fin om morgenen?
- Nei, kom, vi må kle oss. - Kom her nå.
Jeg har slitt som en gal.
Men jeg kan ikke motstå deg når du er så lekker om morgenen.
Paul sa vi skal på landet.
Han ber oss på lunsj på en herlig liten kro.
Men hvis du ikke har lyst, så bare la være.
Jeg vil ikke gå glipp av det.
Hei!
Jeg har et kjapt spørsmål om Rodin.
Jeg har hørt at han elsket både kona og elskerinnen.
Men er det mulig å elske to kvinner på en gang?
Han elsket begge to, men på hver sin måte.
Det er veldig fransk.
Dere er så mye høyere utviklet på det området enn vi er.
Husker du meg? Jeg var i den gruppen som ...
Ja, du var i gruppen med den pedantiske herren.
Pedantisk. Ja, det var svært treffende.
DULUC - DETEKTIV
Her er et bilde av ham. Jeg vil vite hva han gjør hver natt.
- Hva mistenker du? - Han er forlovet med datteren min.
Jeg vil vær sikker på at hun velger riktig.
- Diskresjon er selvsagt viktig. - Du har kommet til rett sted.
Monsieur Tisserant vil personlig holde øye med herren -
- og avlegge rapport om hvor han befinner seg om natten.
Takk for at du stoppet.
- Gil Pender. - Tom Eliot.
Tom Stearns Eliot? T.S. Eliot? T.S. Eliot?
"Prufrock" er omtrent mantraet mitt. Unnskyld, unnskyld ...
Der jeg kommer fra, måler folk opp livet i kokainskjeer.
Frøken Stein?
Pender, jeg er ferdig med boken. Vi er midt i en personlig krise.
- Skal jeg komme senere? - Nei, det er ikke hemmelig.
Adriana har gått fra Pablo og fløyet til Afrika med Hemingway.
Han tok henne med på kudujakt, men hun kommer tilbake.
Lyden av hyener når du prøver å sove i et telt -
- kan drive deg til vanvidd. Kilimanjaro er ikke Paris.
- Tok han henne med til Kilimanjaro? - Angående boken ...
Den er ytterst usedvanlig. Det er en slags science fiction.
Alle frykter vi jo døden og søker vår plass i universet.
Kunstneren må ikke bukke under for fortvilelsen, -
- men finne et middel mot tomheten i dette livet.
Du har en klar og levende stemme. Ikke vær så defaitistisk.
Gil må ta med dress, for vi skal spise på fin restaurant i morgen kveld.
Jeg glemte å si at Gil ikke blir med til Mont Saint-Michel.
Hvorfor ikke? Jeg forstår det ikke.
Fordi han skriver og skriver om. "Picasso forlot aldri atelieret sitt."
Jeg sa han ikke hadde noe til felles med Picasso. Han bare så på meg.
Han går glipp av en skjønn helg.
Har du noe Cole Porter?
Hei.
Jeg husker deg. Han var en venn av deg.
Cole Porter? Ja. Og ikke glem Linda. Hun var også en god venn.
- Det er bare fleip. - Ja. Du er litt for ung.
Du virker også litt for ung til å kjenne musikken hans så godt.
Det er fordi han skrev mange sanger om Paris.
Var han forelsket i hjembyen din eller noe i den dur?
- Er du fra Paris? - Ja, monsieur.
"Ja, monsieur."
Du kan godt kalle meg Gil.
- Hva skylder jeg deg? - For denne?
Kan du oversette dette?
Snakker du noe engelsk?
Samme det. Takk.
"At Paris fins, og noen velger å leve -
- noe annet sted i verden vil alltid være meg en gåte."
"Middag med Pablo og Henri Matisse."
"Pablo er den største kunstneren av de to men Matisse er den største maleren."
"Paris om sommeren."
"Hvordan må det ikke ha vært å sitte overfor den man elsker -
- på Maxim's i stedets ...
... glansdager?"
"Jeg er forelsket i en amerikansk forfatter jeg akkurat har møtt."
"Han heter Gil Pender."
"En hører om å bli tatt med storm, og nå har jeg blitt det."
"Jeg vet at både Picasso og Hemingway er forelsket i meg, -
- men av en eller annen ...
... uforklarlig årsak i mitt hjerte -
- er jeg tiltrukket av Gil."
"Kanskje fordi han virker naiv og beskjeden."
"Som alltid i dette sørgelige livet -
- skal han gifte seg med en kvinne som heter Inez."
"Jeg hadde en drøm der han kom med en liten gave."
"Det var øreringer. Og så elsket vi."
Øreringer!
Hva i allverden gjør dere her?
Far har vondt i brystet.
Det er sikkert bare mageknip.
- Vi tar ingen sjanser. - Han ble operert for tre år siden.
De bare satte inn en ballong.
Send hit hotellets lege. Rom 7 28.
- Ikke ring legen. - Hvorfor er du så fin i tøyet?
Jeg? Det er jeg da ikke. Jeg har bare sittet og skrevet litt.
Tar du på dress og godlukt når du skriver?
Nei, men jeg tok en kjapp dusj.
Jeg tenker så godt i dusjen. Det setter i gang de små grå.
Vi var halvveis da far ble blek som et laken.
Det var så uhyggelig, så vi snudde og kjørte tilbake.
Ja, det måtte dere jo da. Er det noe du trenger?
Du har farge i kinnene nå, men jeg er jo ikke lege ...
Det er den boeuf bourguignon hun fikk meg til å spise.
- Hva er det? - Hva da?
- Det i hånden din. - Ikke noe.
Det er en presang.
Eller nei, det er det ikke. Jo, men ...
- Pour mol? - Ja. Den er fra loppemarkedet.
- Får jeg åpne den? - Nei, det er jo det! Skatt, jeg vil ...
Den er til en spesiell middag, der du skal få den.
Er det et smykke? Da håper jeg du har truffet smaken min, -
- for det månestenskjedet du ga meg ...
Jeg trodde du likte månesten. Diskret og elegant.
- Det sier jo du alltid. - Billig er billig, sier jeg alltid.
Jeg har aldri gått med det. Når du ser det skjønner du hvorfor.
Nå skal plutselig alle rakke ned på månestein.
Tja, de er jo litt enkle.
- Jeg trodde du elsket enkelhet. - Nettopp. De er for enkle.
Ja, hva vet jeg? For enkle.
Hvor er perleøredobbene mine?
Tok du dem med? Jeg kan ikke huske at du pakket dem.
Jo, jeg har brukt dem her.
- Da må du ha mistet dem. - Begge to? Jeg har hull i ørene.
Jeg har jo sagt du skal legge alt i hotellsafen.
- Tror du det var stuepiken? - Det er det alltid.
- Jeg så dem her i morges. - Meld tyveriet med en gang.
Hun var så nesevis da jeg ba henne re om sengene.
Rolig nå. Du kan ikke bare beskylde folk for tyveri.
Jeg vil anmelde et tyveri. Kan du sende hotelldetektiven opp hit?
- Sånn kan du da ikke behandle folk. - Jo, hvis de stjeler.
- Jeg har aldri likt den stuepiken. - Hun var da grei. En søt pike.
Du holder alltid med de ansatte. Ikke rart far sier du er kommunist.
Jeg er doktor Gerard.
- Vil du ha mer vann? - Jeg har det bra, takk.
Han har fått hjertekateter.
Se! Er det disse?
- Hvor fant du dem? - De lå ute på badet.
- På badet? - Ja, på vasken.
- Hvorfor faen lå de på badet? - Det vet da ikke jeg.
Kanskje du mistet dem ...
... og så plukket stuepiken dem opp og la dem et sted -
- der vi lett fikk øye på dem. Veldig omtenksomt.
- Jeg ville aldri mistet dem. - Hovedsaken er at de ikke er stjålet.
Pender! Jeg har fortalt Matisse at vi kjøper et av de nye maleriene hans.
Jeg syns 500 franc er rimelig.
500 franc for en Matisse? Ja, det høres rimelig ut.
- Får jeg kjøpe seks-syv ... - Hva har vi her?
Jeg har skrevet om de første par kapitlene.
Kan du si om jeg er på rett spor, er det til stor hjelp.
Bare legg den her.
- Har du hørt noe fra Hemingway? - De kom hjem for flere dager siden.
Reisen var ingen suksess. Det er slutt. Med Picasso også.
- Hun er hos Deyrolle. Alene. - Alene?
En av de gale, surrealistiske malerne gifter seg. Det foregår der oppe.
Hun blir glad for å se deg.
- Hva gjør du her? - Jeg kom for å finne deg.
- Gjorde du? - Kanskje dette her er helt på jordet.
Men la oss si at jeg som forfatter er flink til -
- å fange opp stemninger mellom folk, særlig når det gjelder kvinner.
Og jeg fornemmer at du kanskje har noen kompliserte følelser ...
... for meg.
Skulle ikke du gifte deg?
Alt er litt uavklart akkurat nå. Jeg aner ikke hva som skjer.
Fins det et roligere sted der vi kan snakke?
- Ja da. - Kom.
Herr Buñuel.
Jeg har en god idé til en film. En gruppe mennesker er i middagsselskap.
Men når middagen er over, kommer de seg ikke ut av rommet.
- Hvorfor ikke? - De kommer seg bare ikke ut av døren.
Men hvorfor?
Når de tvinges til å være sammen, -
- blir fasaden av kultur skrelt av, og så står de igjen med -
- det de egentlig er. Dyr.
Hvorfor kan de ikke bare gå?
Husk det. En dag står du kanskje og barberer deg og så pirrer ideen deg.
Jeg skjønner ikke. Hva holder dem i rommet?
Hva gjør du?
Jeg vet ikke.
Men så lenge det varte, føltes det som om jeg var ...
... udødelig.
- Likevel ser du trist ut. - Det er fordi livet er altfor gåtefullt.
Sånn er den tiden vi lever i.
Alt går så fort, -
- og livet er støyende og innviklet.
Ja, men jeg har alltid handlet logisk. Jeg har aldri gjort så mye sprøtt.
Jeg ble ikke her første gang jeg besøkte byen.
Jeg prøvde aldri på alvor å bli forfatter.
Jeg bare tenkte: "Jeg selger meg i Hollywood."
Jeg vil bare ...
Jeg har bare lyst til å stikke av fra alt.
Vær så god.
De er ... enestående.
Kom an, ta dem på.
De er så nydelige.
Se.
Gud, så vakkert det er her! Det er helt utrolig.
Jeg har sett bilder av det, og nå er jeg i la belle époque.
Jeg aner ikke hva det er med denne byen.
Jeg må sende en takk til handelstandsforeningen.
Takk.
Ja, avantgarde.
Første gang vi møttes fortalte jeg deg om dette stedet.
Og om la belle époque. Og her er vi.
Jeg har sånn en følelse av ...
Jeg fatter overhode ikke hvor heldig jeg er.
Og jeg vet akkurat hvor jeg vil hen nå.
Vis vei.
Se!
Herregud! Pablo beundrer ham så veldig.
Jeg må hilse på ham. Bli med, jeg tør ikke.
Vi vet han er ensom. Han vil sikkert ha selskap.
Greit, vi gjør det.
Monsieur Lautrec?
Han ber oss sitte ned.
Jeg skjønner jo såpass fransk, og gestene hans.
Ja, jeg er amerikaner.
Jeg er også begeistret for tegningene dine.
- Paul Gauguin. - Er det ikke spennende?
Se på skissen hans. Ingen kan tegne sånn nå for tiden.
- Hverken Picasso eller Matisse. - Fantastisk. Parlez-vous anglals?
Jeg er ganske god.
Degas og jeg snakket om at denne ...
Han sier at denne generasjonen er tom og ikke eier fantasi.
Vi skulle heller levd i la Renalssance.
Nei. Det er dette som er gullalderen.
Han ba Degas presentere deg for sin venn Richard.
Han ser etter en som kan lage kostymer til den nye balletten.
Ballettkostymer? Å gud ...
Jeg bor jo ikke her. Jo, det gjør jeg, men ikke ...
Best å hoppe over detaljene. Vi er bare på gjennomreise.
Får jeg snakke med deg?
Gauguin prøvde seg jo fort nok.
La oss ikke dra tilbake til 20-åra.
La oss bli her. Det er begynnelsen på la belle époque.
Det er den vakreste tiden Paris noen gang har hatt.
Hva med 20-åra og charleston, med Fitzgerald og Hemingway?
Jeg elsker dem.
Men det er jo samtiden. Den er så kjedelig.
Kjedelig?
Det er ikke min samtid. Jeg er fra 2010.
Hva mener du?
Jeg kom på besøk til dere som vi besøker 1 890-åra nå.
Gjorde du?
Jeg prøvde å unnslippe samtiden min og finne en gullalder.
Du mener da vel ikke at 20-åra er en gullalder?
For meg er de det.
Jeg er fra 20-åra, og jeg sier deg at gullalderen er la belle époque.
Bare se på dem. Renessansen var gullalderen for dem.
De ville forlatt la belle époque for å male sammen med -
- Tizian og Michelangelo. Og de to syntes sikkert -
- at livet var mye bedre på Kublai Khans tid.
Jeg aner litt innsikt, -
- som forklarer den angsten jeg opplevde i drømmen min.
- Hvilken drøm? - Et mareritt jeg hade forleden.
Jeg var gått tom for azitromycin. Tannlegen hadde ikke noe novocain.
Forstår du hva jeg mener? Folk her har ikke antibiotika.
Hva er det du snakker om?
Hvis du blir her, og dette blir samtiden din, -
- syns du snart -
- at en annen tid var gullalderen.
Sånn er det med samtiden. Den er litt utilfredsstillende, -
- fordi livet er litt utilfredsstillende.
Det er problemet med forfattere. Dere er så fulle av ord.
Jeg er et følelsesmenneske.
Og jeg vil bli her og leve i Paris' mest storslåtte epoke.
Du valgte å forlate Paris, og du angret på det.
Ja. Det var en elendig avgjørelse, men jeg traff da et bevisst valg.
Dette virker vanvittig. Det fungerer ikke.
Hvis jeg noensinne skal skrive noe fornuftig, -
- må jeg ta et oppgjør med illusjonene mine.
Og tanken på å være lykkeligere i fortiden er nok en av dem.
Altså ... Farvel, Gil?
Farvel.
Jeg har lest det omskrevne, og du er avgjort på rett vei.
Blir resten av boken like god, har du skapt noe verdifullt.
Jeg fulgte rådene dine, -
- så jeg er glad jeg gjør fremskritt. Det betyr mye.
Hemingway har også lest den.
Han sier det blir en fin bok, men han hadde ett innspill.
Han tror ikke på at hovedpersonen ikke fatter -
- at forloveden hans er utro rett foran øynene på ham.
- Med hvem? - Med han pedanten.
Det kalles fortrengning. Takk.
Du er gal. Paul og jeg?
- Hvor får du noe så vanvittig fra? - Fra Ernest Hemingway.
Han skjønte det, og det virker riktig.
- Det er hjernesvulsten din igjen. - Hemingway er ikke galskap.
Ikke Fitzgerald og Gertrude Stein og Salvador Dalí heller.
- Bortsett fra at de er døde! - Fortiden er ikke død.
Den er ikke engang over. Det sa Faulkner, og han hadde rett.
- Ham møtte jeg også. - Du er gal.
Jeg er sjalu og godtroende. Det kalles kognitiv dissonans.
Scott Fitzgerald fortalte om det. Du kan lure meg, men ikke Hemingway.
Du er jo gal. Javel. Ja, jeg gjorde det.
Jeg var sammen med Paul et par kvelder.
Fordi han er romantisk og kan fransk, og du arbeidet alltid.
Kanskje pga byens sære sjarm, men legg det bak deg, Gil.
Du kan bearbeide det når vi kommer hjem.
Jeg drar ikke hjem.
- Hva for noe? - Jeg blir her.
Og det er ikke pga et sidesprang. Paris er Paris.
Hva oss to angår tror jeg ikke vi passer sammen.
Hva?
Hva i allverden er dette for noe vrøvl?
- Blir dere med og svømmer? - Vi går fra hverandre.
- Gil vil flytte til Paris. - Jeg visste det.
- Hva er det som skjer? - Jeg blir i Paris fordi ...
Trives jeg ikke flytter jeg hjem, men foreløpig, ja.
Sammen med hvem? Alle de gale innbilte vennene dine?
- Mor hadde rett. Du har en skrue løs. - Jeg sa det først.
Hovedpersonen din selger gamle kruttlappistoler -
- og glansbilder ... Ærlig talt!
Ikke for å spille martyr, men du får det bedre uten meg.
- Det får i hvert fall vi. - Kom igjen, da!
Gå rundt i gatene, og sverm for lyset og hustakene.
Farvel, Inez.
Hils Trotski, da.
Vet du hva?
Jeg satte en privatdetektiv på ham. Jeg visste han hadde svin på skogen.
Gjorde du?
Han så ham sette seg i en bil hver midnatt, og fulgte ham.
- Hva skjedde? - Aner ikke.
Detektivbyrået sier at detektiven er forsvunnet.
- Hva skyldes æren? - Jeg har gått meg bort.
- Jeg må ha svingt feil. - Vakter! Vakter!
Av med hodet hans!
Hei.
Hyggelig å se deg. Hva gjør du her?
Jeg har vært ute og spist med noen venner. Jeg bor her.
- Hva gjør du her, da? - Jeg er bare ute og går.
Jeg har faktisk bestemt meg for å flytte til Paris.
- Jeg er sikker på at du vil elske det. - Tror du det?
- Jeg tenkte faktisk på deg nylig. - Gjorde du?
Sjefen min har fått en ny plate med Cole Porter-sanger.
Og så kom du til å huske meg.
Jeg liker å bli husket for det. Er du på vei hjem?
- Ja. - Kan jeg slå følge?
Eller spandere en kopp kaffe? Nå begynner det å regne.
Blås i det. Jeg har ikke noe imot å bli våt.
- Mener du det? - Ja.
Paris er aller vakrest i regnvær.
Det er det jeg alltid har sagt. Jeg kunne ikke vært mer enig.
Den er vakrere da.
- Jeg heter Gabrielle, forresten. - Gil.
- Gleder meg. - Et fint navn.
Resync: Xenzai www.subscene.com
Oversettelse: Tron Furu Scandinavian Text Service 2011